Neaiški Ignalinos atominės elektrinės ateitis: Lietuvos Respublikos įsipareigojimai pagal Stojimo į Europos Sąjungą sutartį - Van Elsuwege, Dr. Peter Peter (Teisė, 2008)
Straipsnyje nagrinėjamas Ignalinos atominės elektrinės (toliau – ir IAE) uždarymo klausimas, pateikiamas pagal Lietuvos Respublikos stojimo į Europos Sąjungą sutartį prisiimto įsipareigojimo uždaryti IAE teisinis įvertinimas. Pirmiausiai aptariami Lietuvos Respublikos stojimo į Europos Sąjungą teisiniai pagrindai. Pateikiama Stojimo sutarties ir jos sudedamųjų dalių – pačios sutarties (toliau – ir Sutartis), Stojimo akto (toliau – ir SA) ir Baigiamojo akto (toliau – ir BA) teisinio statuso ir šių dokumentų sandaros apžvalga. Pažymima, jog Stojimo sutartis laikytina tarptautiniu ES valstybių narių ir stojančiųjų valstybių susitarimu, t. y. pirmine EB teise su visais iš to išplaukiančiais padariniais, o ne „institucijų teisės aktu“ pagal EB sutarties 230 straipsnį. Analizuojamos iš SA 4 protokolo dėl IAE uždarymo kaip pirminės EB teisės kylantys teisiniai padariniai Lietuvos Respublikai. Daroma išvada, kad Lietuvos Respublika praleido progą įtraukti IAE darbo pratęsimo klausimą į jau pasirašytos Lisabonos sutarties tekstą, todėl SA 4 protokole numatyta apsaugos išlyga yra vienintelė išlikusi teisinė galimybė pratęsti elektrinės darbą. Antrojoje straipsnio dalyje nagrinėjamos SA 4 protokolo nuostatos ir teisinė jų reikšmė. Ypatingas dėmesys kreipiamas į šio protokolo 4 straipsnį, numatantį apsaugos išlygą, kuria remiantis būtų galima pateisinti IAE darbo pratęsimą. Išsamiai analizuojamos minėtos nuostatos galimos taikymo sąlygos ir su tuo susijusios problemos. Daroma išvada, kad, atsižvelgiant į griežtas šios išlygos taikymo sąlygas, politinę situaciją ir skeptišką Komisijos poziciją šiuo klausimu, Lietuvos Respublikai greičiausiai nepavyks pasiremti minėta nuostata. Paskutinėje straipsnio dalyje trumpai apžvelgiamos bendros ES energetikos politikos perspektyvos ir energetinio saugumo klausimai. Pabrėžiama, jog, uždarius IAE, Lietuvos Repsublika turėtų siekti, kad energetinio saugumo klausimai būtų sprendžiami ES lygiu. Kažkiek apžvelgiamas ir Lisabonos sutarties poveikis nagrinėjamai sričiai. Teigiama, kad ši sutartis pirmą kartą Europos integracijos istorijoje numato, jog energetikos politika yra mišri ES ir jos valstybių narių kompetencija, taip sukuriamas naujas teisinis bendros energetikos politikos formavimo pagrindas. Be to, įtvirtinama solidarumo sąlyga energetinio saugumo srityje. Tai, anot straipsnio autoriaus, atveria Lietuvos Respublikai naujų galimybių ginti savo interesus, nepaisant to, kad ji faktiškai nebegali pakeisti Stojimo sutartimi prisiimtų įsipareigojimų, susijusių su IAE uždarymu.