Apie marksistinę humanizmo sampratą - Morkūnienė, J. (Problemos, 1978)
Straipsnio tikslas – patikslinti humanizmo sąvoką ir pateikti marksistinės humanizmo teorijos svarbiausius principus. Tiriant humanizmo sąvokos turinį mokslinio ir vertybinio santykio su objektyvia realybe požiūriu, atskleidžiamas humanizmo teorijos santykis su etiniu ir ideologiniu marksistinės humanizmo koncepcijos aspektu. Ši koncepcija atskleidžia subjektyvias sąlygas, lemiančias humaniškos visuomenės raidą, – sąmoningai veikiančių subjektų visapusiškas savybes, sugebėjimus, mokslo ir meno žinias bei pastangas jas pritaikyti objektyvių sąlygų sukūrimui – komunizmo materialinės-techninės bazės, komunistinių gamybinių santykių formavimui. Daroma išvada, kad marksistinio humanizmo sąvoka apima ir mokslinę teoriją, atskleidžiančią humaniškos visuomenės sukūrimo būdus, ir praktinį veiksmą – realių humanizmo sąlygų sukūrimą. Humanizmo sąvoka apibūdina ir dorovinės sąmonės bei dorovinių santykių reiškinius – etikos kategorijų sistemoje ji išreiškia aukščiausią žmonių santykių įvertinimą. Humanizmo teorija taip pat tiria visuomenės istorinės pažangos dėsningumus ir vidinius mechanizmus.