Santrauka
Šiame straipsnyje yra analizuojamas atsiradimo sampratos kitimas ankstyvųjų filosofų fragmentuose, be to, šiuo tyrimu bandoma paneigti Solmseno tezę, kad Epikūro spontaniško genesis atmetimas nėra susijęs su ikisokratine filosofija. Analizuojant parodoma, kad graikų kalboje veiksmažodis γ%γνεσθαι apėmė dvi genesis schemas: parentalinę ir transformacinę. Ikisokratiniai filosofai tik pamažu perėmė transformacinę genesis schemą. Herakleitas ir pitagorininkai naudojo savo filosofijoje transformacinę schemą, bet nevartojo veiksmažodžio γ%γνεσθαι šiai schemai išreikšti. Filosofinės γ%γνεσθαι vartosenos lūžio taškas buvo Parmenido atliktas loginės-erdvinės diferenciacijos tyrimas. Parmenido semantinė inovacija slypėjo naujoje prielinksnio παρ@ reikšmėje, kuri nurodė ne vien erdvinius, bet ir loginius santykius. Todėl Parmenido kalboje pasakymas γ%γνεσθα% τι παρ’ αųτ^ reiškė greičiau „gimti kažkam, skirtingam nuo paties“ nei „gimti kažkam šalia paties“. Parmenido tezė, kad genesis implikuoja neigimą, buvo perimta Meliso, tačiau pastarasis nevartojo veiksmažodžio γ%γνεσθαι išreikšti transformaciją. Norėdamas perteikti transformacinius arba kokybinius kitimus, jis vartojo (I) sudėtinius pasakymus (γ%γνεσθαι + būdvardis) arba (II) vartojo γ%γνεσθαι su priešdėliu, arba (III) rinkosi kitus žod žius: μετακοσμε½ν „pertvarkyti”, ¢τεροιοŅσθαι „pasikeisti (rūšies atžvilgiu)“, μεταπ%πτειν „pasikeisti“. Meliso vartosena rodo, kad jis kur kas tiksliau tematizavo atsiradimo ir transformacijos reikšmes nei Parmenidas. Vėliau ėjo du filosofiniai atsakymai į eleatų genesis kritiką. Empedoklis bandė sieti γ%γνεσθαι su φ&ειν ir jo vediniais, todėl jam genesis reiškė elementų susijungimą ir išsiskyrimą. Anaksagoras perėmė panašią genesis schemą, bet jam kiekviena transformacija privalėjo būti sąlygojama pirminės medžiagos. Šitaip Anaksagoras pradėjo taikyti genesis schemoje reguliarumo principą. Atomistai perėmė iš Anaksagoro reguliarumo principą; jų diskusija su Anaksagoru matyti Leukipo B 2 fragmente. Yra galimi du šio fragmento perskaitymo būdai: aitiologinis ir teleologinis. Šiame straipsnyje pateikiamos interpretacijos išvados remia teleologinį šio fragmento perskaitymo būdą, todėl laikytina, kad šis fragmentas parodo reguliarumo svarbą ankstyvųjų atomistų genesis sampratoje. Taigi Epikūro suformuluotas savaiminės genezės atmetimas rėmėsi ankstyvųjų atomistų genezės samprata.
Skaitomiausi šio autoriaus(ų) straipsniai
-
Birutė Meržvinskaitė,
Apie šlovinimo logiką Simono Dacho poezijoje
,
Literatūra: T 50 Nr. 4 (2008): World Literatures
-
Jovita Dikmonienė,
Antikinių dramų pastatymai Lietuvoje
,
Literatūra: T 46 Nr. 3 (2004): the Classics
-
Matas Grubliauskas,
Eugenija Ulčinaitė,
Eugenijus Frolovas
,
Literatūra: T 54 Nr. 3 (2012): the Classics
-
Nijolė Vaičiulėnaitė-Kašelionienė,
Paryžius Lietuvos laikinosios sostinės akiratyje: Marko Zingerio Aplink fontaną, arba mažasis Paryžius
,
Literatūra: T 57 Nr. 4 (2015): World Literatures
-
Journal Literatūra,
Vilniaus universiteto Lietuvių literatūros katedra 2005 metais / Lituanistinių tyrimų projektas „Littera“ / Lietuvos lyginamosios literatūros asociacija / Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto Šiuolaikinės literatūros skyrius 2005 metais / Šiaulių universiteto Literatūros istorijos ir teorijos katedra 2005 metais / Apie Vilniaus pedagoginio universiteto Lietuvių literatūros ir Visuotinės literatūros katedras 2005 metais / Klaipėdos universiteto literatūros katedra / Vytauto Didžiojo universiteto Lietuvių literatūros katedra. 2005-aisiais nudirbti darbai
,
Literatūra: T 48 Nr. 1 (2006): Lithuanian Literature
-
Aleksej Burov,
Modestas Kraužlys,
Frau Avos Antikristas. Poemos kompozicijos analizė ir vertimas į lietuvių kalbą
,
Literatūra: T 62 Nr. 4 (2020): Literatūra
-
Vanda Zaborskaitė,
ealistinė literatūra kaip Europos kultūros ženklas
,
Literatūra: T 48 Nr. 1 (2006): Lithuanian Literature
-
Aleksej Burov,
Į ateitį nukreiptos nostalgijos beieškant, arba eschatologinis ilgesys vokiečių viduramžių literatūroje
,
Literatūra: T 59 Nr. 4 (2017): World Literatures
-
Viktorija Daujotytė-Pakerienė,
DVILYPĖ MENO KŪRINIO PRIGIMTIS: FORMULĖ IR FORMA
,
Literatūra: T 55 Nr. 1 (2013): Lithuanian Literature
-
Vita Paparinska,
Aristotelio Retorikos teksto tradicija po Aristotelio: nuo Atėnų iki Romos
,
Literatūra: T 51 Nr. 3 (2009): the Classics